Forestil jer vores planet uden folk.
Forestil jer, at alle mennesker er forsvundet.
Dette er ikke historien om, hvordan det kan ske, -
- men om hvad der sker den verden, vi efterlader os.
I dette afsnit: Menneskehedens mest værdifulde metaller.
Hvordan beviser guld sin værdi i en fremtid uden mennesker?
Kan stålets egenskaber beskytte det mod dets fjender?
Hvad har et gådefuldt guldmineral med dinosaurernes fald at gøre?
Bygninger fra en stålalder forandres for altid.
Velkommen til Jorden. Befolkning: 0
Menneskets store byer blev bygge! med metal.
De blev finansieret af guld og bygget af stål.
Uden mennesket synes metallerne i god stand til at overleve.
Hvilke egenskaber gør, at visse falder, og andre overlever?
1 DAG EFTER MENNESKET
1 dag efter mennesket.
Midt i Manhattan bevogter Federal Reserve Bank enorme rigdomme, -
- som ingen vil gøre krav på.
Her er en halv million guldbarrer værd ca. 200 milliarder dollar.
Rigdomme fra 60 udenlandske regeringer og centralbanker.
Der er mere guld i Federal Reserve Bank, -
- end der nogen sinde er samlet noget andet sted på Jorden.
Guldet lagres 25 m under gaden.
Den smalle åbning beskyttes af en 90 ton roterende cylinder, -
- der danner et luft- og vandtæt segl i en ramme af stål og beton.
Guldet varer nærmest for evig.
Formålet med guld er, at det ikke ruster eller nedbrydes.
Der er intet i naturen, der kan opløse guld.
Guld er et af de mindst reaktive metaller i verden, -
- så når det udsættes for luft og vand, nedbrydes det ikke.
Andre metaller i New York klarer sig ikke lige så godt.
Times Squares stålkløft er stadig en glitrende by-helligdom.
Men gaderne er blevet uhyggeligt stille.
På menneskets tid var det et larmende sted i en larmende by.
Lyde over 75 dB i længere tid ansås for farlige.
Men her var baggrundsstøjen 80 dB.
Bilhorn nåede op på 90 dB.
Sirenen fra en forbikørende ambulance skreg med 120 dB.
Nu findes disse lyde ikke længere.
Nu er der blot de 50 dB fra airconditionen tilbage.
En verden uden folk ville være stille. Fuglesang ville dominere.
2 DAGE EFTER MENNESKET
2 dage efter mennesket bryder New Yorks elnet sammen.
Og med det også de karakteristiske hundredvis af oplyste skilte.
Gaderne har været sorte før.
I år 2003 -
-forårsagede en strømafbrydelse et mørke i over 12 timer.
Men denne gang er strømafbrydelsen permanent.
Om dagen i New Yorks byjungle driver dyr rundt, -
- der ikke er vant til at klare sig selv.
Hestene, der bar politibetjente og trak vogne, -
- må tilpasse sig til et liv uden mennesker.
I en verden af beton og stål kan disse heste så overleve?
1400 km vest før New York -
- sættes metals bæredygtighed på prøve.
Med en snes bryggerier var St. Louis USA's bryggerihovedstad.
Len by, der tidligere slukkede verdens tørst, -
- fortsætter 3 mio. tønder af øl med at gære i tusinder ståltanke.
Dette er en gæringstank, med 60 tønder øl.
Her er, hvad der er i tanken. Gær, humle, protein og kvælstof.
I tankene bruges gær for at omdanne sukker til alkohol.
Kuldioxid er et biprodukt, der får trykket til at stige i tanken.
Hvis mennesket forsvandt, ville gæringen fortsætte som normalt.
Når elektricitet og køleudstyr går i stykker, stiger temperaturen.
Om sommeren kan her nemt blive over 38 grader.
Heden gør gæringen værre, og gør den mere og mere voldsom.
Automatiske ventiler forhindrer normalt overtryk
- men gæringen frembringer også -
- en marengslignende masse, der lægger sig på overfladen.
Den ekstra varme tredobler mængden, der stopper ventilerne.
Det kan forårsage en katastrofe efter blot 36 timer.
I 2009 sprængte en gæringstank et 10 meter stort hul -
- i taget på et bryggeri i St. Louis.
I St. Louis, blot 36 timer efter mennesket, -
- sprænges der huller i tagene, når tankene slipper deres indhold ud.
I New York er problemet ikke øl, men vand.
Uden el fungerer de 700 pumper, -
- der tømte 49 mio. liter vand ud af tunnelbanen, ikke længere.
Tunnelerne er allerede ved at blive oversvømmet.
6 MÅNEDER EFTER MENNESKET
6 måneder efter mennesket.
New York ligger mørk hen, bortset fra et lys på Times Square.
Det oplyste fyrtårn fra den menneskelige fortid -
- er et skilt, der slet ikke har brug for elnettet.
90 procent af elektriciteten til skiltet kommer fra 16 vindturbiner.
Resten kommer fra 64 solceller.
Skiltets kraftværk kan drive seks huse i et helt år.
Turbinebladene skal kunne stå imod frostgrader -
- og sætte farten ned i orkaner for ikke at komme til skade.
Skiltet burde lyse i flere år medmindre noget uventet sker.
1 ÅR EFTER MENNESKET.
1 år efter mennesket.
Pladsen ved Rockefeller Center er stadig et samlingssted, -
- men nu er det dyr, der samler sig her.
En af ændringerne i New York, uden mennesker, vil være, -
- al dyrene ville flytte ind.
Der er allerede mange hjorte i New Yorks forstæder.
Man kan se dem midt i byen.
På menneskets tid var dette et torv, -
- der fonrandledes til en kunstig skøjtebane hver vinter.
Denne vinter skaber naturen sin egen is.
Der vil ske det, at vandet fryser om vinteren på skøjtebanens område.
Om foråret vil del lille isbjerg smelte -
- og tilføre mere vand under bygningerne.
Det begynder at nedbryde fundamentet.
Om foråret bliver det store torv til en enorm altankasse.
Skøjtebanen bliver tidligt en have. Den er våd størstedelen af året.
Prometheusstatuen våger over denne baghave.
En mytologisk figur, der skal have skabt menneskeheden, -
- og nu våger over ødelæggelsen af del, mennesket har skabt.
Prometheusstatuen overlever fint.
Den er af bronze og er forgyldt. De første fem til ti r -
- vil forgyldningen stadig skinne.
Det er jo det, guld gør. Men det er et tyndt lag.
Regnvejr, hagl og støvet, der blæser rundt, -
- vil til sidst slibe del ned til bronzen.
1 år efter mennesket fortsætter nedbrydningen i tavshed.
Snart gør lyden af nedstyrtende stål og sten -
- Manhattan til en ødelæggelsens ø.
Noget i knoglerne fælder dinosaurerne.
3 ÅR EFTER MENNESKET.
Tre år inde i et liv uden mennesker -
- er alle gadehjørner i New York mørke, bortset fra et.
Det vind- og soldrevne skil! på Times Square går til sidst ud.
Det er ikke pga. manglende strøm, men fordi ingen skifter pærerne.
Imens er de overlevende heste, der patruljerede og trak turister, -
- flygtet fra byen, men kan de overleve længe uden mennesker?
Hesten hører til på stepperne. Den er en græsæder.
Dens måde at undgå rovdyr er at løbe.
Den kan også godt slås.
Hestene i New York kan godt blive vilde, men har brug for nogle ting.
De behøver græs og åbne flader. Golfbaner vil være fine.
Alle forstadshaverne rundt omkring i New York.
Snart bliver golfbaner og haver til skove, -
- der ikke giver det miljø, som heste har brug for.
For at overleve må de hurtigt finde et passende miljø.
Overraskende nok er den bedste mulighed nede ved stranden.
Baniereøerne ved Atlanterhavet har vist, at vildheste kan leve der.
På menneskets tid levede de på øen Assateague ud for Virginia.
De var efterkommere af heste, der blev ført hertil 300 år tidligere.
Heste kan sagtens leve på Long Island.
Spørgsmålet er, om politiheste og andre heste -
- finder stederne i tide.
10 ÅR EFTER MENNESKET
10 år efter mennesket. Den specielle stålstuktur Gateway Arch -
- står ved Mississippi-floden i St Louis. Uændret fra dengang -
- mennesker stod oppe på observationsdækket.
Med 63 etager er det byens højeste og nok længstlevende bygning.
Eero Saarinen tegnede den, så den kunne stå i 1000 år, -
- men den slanke form ser sårbar ud.
Modsat skyskrabere har buen intet stålskelet.
Styrken kommer fra dobbelte mure af rustfri stålplader med beton.
Rustfri! stål ruster meget langsomt.
Det rustfri ståls overflade er dækket af kromoxid, -
- der kan modstå rust i årtier.
Hvis mennesket forsvandt, ville den blive stående længe.
Der kommer ikke vand ind, -
- så der dannes ingen rust.
Så der er ingen grund fil, at der skulle ske noget med den.
Buen er stadig porten mod Vest. Indtil videre
30 ÅR EFTER MENNESKET
I Rockefeller Center har væggene undergået en mærkelig forandring.
I furerne mellem kalkstensblokkene, der dækker bygningerne, -
- vil der samle sig frø og snavs. Allerede eller 20-30 år -
- kan man se et grønt netværk brede sig over bygningerne.
Planter har allerede vist en evne til at kolonisere steder, -
- hvor de ikke skulle være.
Dette er højbanen. Et jernbanespor -
- som strækker sig 22 gader langs Manhattans West Side.
Banen blev bygget i 1934, så toget kunne køre direkte -
- mellem varehuse og fabrikker i kødbyen til Hell's Kitchen.
Togtrafikken mindskede i 1950'eme, da mere last blev kørt på vejen.
De sidste log rullede hen ad banen i 1980.
Her er en konstruktion af stål i Manhattan, som ingen går på -
- eller bekymrer sig om, bortset fra byens dyr og planter.
Striben af vildmark over gaderne viser, at byen hurtigt bliver grøn -
- i menneskets fravær.
35 ÅR EFTER MENNESKET
35 år efter mennesket.
Strandene langs Westhampton, et tilflugtssted for rige og berømte, -
- giver ikke længere tilflugt fra byens problemer.
De smukke hjem har altid ligget farligt nært havet.
Huse blev bygget på barriereøerne, der skiller landet fra havet.
I 1990'erne brød storme gennem digerne og ødelagde mange hjem.
Så genbyggede hærens ingeniører barriereøen og forstærkede den -
- ved at styrke stranden med sand fra bunden.
Vi er på muddermaskinen. Mundstykket er som en støvsuger.
Det suger sand op fra havbunden.
Sandet pumpes fra muddermaskinen ud på stranden.
Når det kommer ud på stranden, bearbejdes det af udstyr der.
Hvert 4. år pumper hæren 1 mio. kubikmeter sand op.
Uden denne kæmpe indsats -
- falder de rige og berømtes hjem offer for bølgerne.
Uden mennesker til at passe på stranden -
- ville titusindvis af huse blive beskadiget, -
- og de lave dele af Long Island ville blive oversvømmet.
50 ÅR EFTER MENNESKET
50 år efter mennesket.
Dinosaurskeletter står som rester fra en tid før mennesket.
Deres metalstøtte har holdt dem i årtier, men knoglerne er syge.
Den kaldes "pyrite-sygdom" efter mineralet svovlkis.
Det dannes under fossileringen, -
- når bakterier starter en reaktion, der erstatter væv med krystaller'.
Svovlkis er et normalt mineral, -
- der dannes omkring rådnende organismer.
Mange af de fossiler, jeg arbejder med, er faktisk guldfarvede.
Hvis fossilerne opbevares rigtigt forbliver svovlkisen stabil.
Men i fugtig luft reagerer mineralet med ilt og udvider sig.
De voksende krystaller sprænger knoglerne indefra.
I 1999 måtte et triceratop-skelet, der stod på Smithsonian i 100 år, -
- tages ned og konserveres på grund af denne sygdom.
50 år efter mennesket rundt om på verdens museer-
- er dinosaurernes æra ved at være forbi.
Højt over New York glitrer Chrysler Buildings rustfri krone.
På menneskets tid skulle stålet blot rengøres to gange på 76 år.
På 61. etage udsættes de otte stål-ørne, der våger over byen, -
- konstant for stærke vinde.
Chrysler Building er særlig udsat for vinden, -
- for der er ingen høje huse øst for den.
Ørnene sidder ikke så godt fast i bygningen.
De er sat på bagefter.
Da fæstet til bygningen er rustet, foretager en af ørnene -
- sin første og sidste flyvning.
Verden over høres lyden af nedfaldende stål og sten oftere.
Det er en virkelighed, der allerede ødelægger dette sled i Nevada, -
- hvis grundlæggere ville udfordre Chicago.
Det bliver snart virkelighed i USA's store byer, -
- hvor moderne bygninger har en svaghed, der ødelægger dem i utide.
90 ÅR EFTER MENNESKET
90 år efter mennesket er nok til at ødelægge selv hårdføre byer.
Det er en fremtid, der allerede er indtruffet her.
Moderne byer bygges af stål, men denne levede og døde med guld.
Rhyolite i Nevada var en guldmineby 190 km fra Las Vegas -
- i den barske ørken nær Death Valley.
Da guldfeberen ramte Nevadabjergene i 1904, -
- voksede Rhyolites befolkning fra to til 1200 på kun et halvt år.
Nogle opnåede stor succes.
På 3 år producerede den største mine guld for 1 mio. dollar, -
- hvilket svarer til over 24 mio. dollar i dag.
Disse rigdomme gav næring til en by, der skulle udfordre Chicago.
I 1908 var der 8000 indbyggere.
Rhyolites jernbanedepot blev bygget i 1908.
Det var det første, man så. Når man står i spøgelsesbyen, -
- kan man næsten høre lyden fra damplokomotivet med sin sorte røg.
Når folk trådte ud på stationen, kan man næsten høre råbene -
- om at besøge det, de håbede, blev en gylden fremtid.
Trods den tidlige fremgang var det meste af guldet for svært at nå.
Finanskrisen gjorde, at man ikke fik den nødvendige kapital.
I 1910 var opblomstringen forbi, og byen blev overladt til at dø.
Rhyolite ligner måske en klassisk spøgelsesby, -
- men bygningerne fortæller en enestående historie.
Dette er Cook Bank, der var byens kronjuvel -
- og bevogtede over 200.000 dollar. Det svarer til 4 mio. dollar i dag.
Banken havde marmortrapper og blyindfattede vinduer.
Den blev bygget i opgangstiden, -
- og hele dalen var dækket af huse, hytter og telte.
Var den blevet bygget i træ, ville væggene være styrtet sammen.
Men dette var en af de første bygninger af armeret beton, -
- der kun havde været brugt i 15 år i USA dengang.
Betonen har holdt ud mod tidens tand.
Men nu rinder tiden ud.
Når man ser på bygninger, som den her af beton
Det er kun 100 år senere, og vi ser en bygning, der falder sammen.
Om 100 år er der kun grus og sand tilbage.
Fjenden i Death Valley er ikke fugt. Stedet er et af verdens tørreste.
Rhyolite ligger i bjergene og får kun 15 cm regn om året.
Men der er masser af vind og sand.
Ørkenvinden er så nedslibende som en sandblæser.
Det eroderer overflader og trænger ind i sprækker.
Betonen delaminerer, og lagene falder af indefra, -
' 09 bygningen styrter sammen.
Det er et farligt sted. Bygningen har stået her i 100 år, -
- og kigger man op, ser man, at den næsten er ved at styrte sammen.
Mennesket hjalp naturen med at ødelægge Rhyolite.
Folk fjernede træstøtter og andre ting, der var sjældne i ørkenen.
Gulvbjælkerne blev save! af og fjernet kort efter, at folk rejste.
Når gulvbjælkerne var væk, kunne bygningens flader bue udad.
Når den proces er i gang, er bygningens holdbarhed truet.
I butikken, hvor minearbejderne købte deres værktøjer, -
- har den indre træstrukturs forsvinden skyndet på forfaldet.
Selv glas, der laves af sand, er blevet brugt i et overlevende hus.
Flaskehuset er lavet af 30.000 tomme whiskyflasker.
Huset er restaureret flere gange blandt andet i 1925 til en stumfilm.
Glasset er biologisk inaktiv! og ruster ikke.
Rhyolites grundlæggere ville bygge en storby i ørkenen.
I stedet, efter 90 år, er den på vej til at forsvinde fra landkortet.
Man kan bygge en by, men den forsvinder på nogle hundrede år.
100 ÅR EFTER MENNESKET
100 år efter mennesket.
Lyden af stål, der brækker, giver ekko i New Yorks gader.
Kabler i broerne mellem Manhattan, Brooklyn og Queens går i stykker.
Brooklynbroens vejbane holdes oppe af 1000 hængende kabler, -
- der hver! er så tykke som et menneskes håndled.
Hvert kabel består af syv snoede stålwirer, -
- hvilket løber op i 160 km stål i hvert kabel.
Kablerne er galvaniserede med et lag zink, -
- der ruster meget langsommere end stålet indenunder.
Dette er et kabel fra en eksisterende bro. Et jernkabel.
Farven skaller af, og der er steder med rød rust.
Det betyder, at galvaniseringen på kablerne er ved at forsvinde.
Nu har man et kabel, der ruster, og så kan enkelte wirer gå i stykker.
Når tilstrækkelig mange knækker, bliver det som en dominoeffekt.
De flænser, og så knækker kablet.
Længere oppe ad floden brugte eventyrlystne pendlere -
- en anden stålkabel-konstruktion for at komme til Manhattan.
Det eneste, der holder Roosevelt Tramway oppe, er to 5 cm kabler.
Det svage punkt er der, hvor kablerne krydser tårnene.
Især der hvor kablerne løber over sadlerne og ved terminalerne -
- bøjes kablet frem og tilbage, når gondolen passerer der.
Det forårsager materialetræthed.
Det er det, der gør, at kablet går i stykker.
På menneskets tid blev kablerne flyttet 30 m hvert 5. år -
- for at intet sted skulle røre tårnet i for lang tid.
Selv om gondolen ikke har kør! langs kablet i 100 år, -
- har vinden gynget den, og dermed belastet kablerne.
De knækker, og gondolen falder 75 m ned i East River.
150 ÅR EFTER MENNESKET
150 år efter mennesket.
Ved Rockefeller Center, hvor man før flyttede et træ ind til jul, -
- er der nu en permanent opvisning af grønt.
Skyskraberne, der gjorde New York berømt, er lodrette økosystemer.
For foden af bygningerne samler der sig efterhånden jord.
Der vokser de ting, der kan lide et tør! miljø, -
- såsom eg, hickory og flere forskellige græssorter.
Jo højere op man kommer, jo mere vind og jo tørrere bliver det.
De planter, der vokser på ydersiden, er planter, der vokser på klipper.
150 år efter mennesket begynder tiden -
- for de store bygningers sammenbrud i New York.
Det er overraskende nok de nyere bygninger, der falder først.
Ældre bygningers vægge skulle bære bygningen, -
- men nye typer stål fra midten af 1900-tallet -
- lod det meste af vægten blive båret oppe af indre søjler.
De fleste af skyskrabere efter 2. VK blev bygget i glas og stål, -
- hvor den ydre mur bare danner et let skin af stål og glas.
Et stort problem med New Yorks nye bygninger er, at de alle lækker.
Lækker de, mens vi vedligeholder dem, så vil de lække meget mere.
De mest moderne bygninger vil ryge først.
Bygningerne, der blev bygget frem til 1940'erne, holder længst.
200 ÅR EFTER MENNESKET
200 år efter mennesket.
Da skyskraberne kollapser, ser New York ud, som under depressionen.
I '30'eme sloges Empire State Building og Chrysler Building -
- om at være den højeste bygning i verden.
Chrysler var højest i knapt et år, før Empire State overgik den.
Nu er rivaliseringen forbi.
Empire State Building styrter sammen.
Chrysler Building, den første skyskraber højere end 305 m, -
- er igen byens højeste bygning. Men det varer ikke længe.
Søjlerne kan ikke længere bære etagerne.
Det er det kritiske punkt, hvor skyskraberen er tæt på kollaps.
Når flere søjler på een etage giver efter, -
- kan den etage falde ned på etagen nedenunder.
Det forårsager en dominoeffekt.
New Yorks silhuet er ikke til at genkende.
Der er meget få høje bygninger tilbage i verdens byer.
En af undtagelserne er Gateway Arch i St Louis.
Men en lille del, der blev lagt til i sidste øjeblik, ødelægger den.
250 ÅR EFTER MENNESKET
I 250 år uden folk har Gateway Arch båret sit rustfri stål -
- som en rustning mod rust.
- Men rustfrit stål må give fortabt. - Det holder ikke evigt.
Mekanismen fordel endegyldige sammenbrud -
- vil nok være ved buens top. Det er det tyndeste punkt.
Det tyndeste punkt er de dele, der udgør nøglestenen.
5,2 m lange og 5,5 m høje ståltrekanter blev sat på til sidst.
De er så vigtige for strukturens stabilitet, -
- at man måtte stabiliser de to ben, indtil stykkerne blev sat på.
Inden stykkerne blev hejst på plads den 28. oktober, 1965, -
- velsignede en katolsk præst og en rabbiner dem.
Nu hjælper menneskets bønner ikke meget.
Nøglestenen giver efter og falder ned.
Buens to ben kan ikke stå på egen hånd og falder til jorden.
De første 250 år efter mennesket er byernes silhuetter styrtet i grus.
Nu bliver minerne opslugt af vand, jord og planter.
1000 ÅR EFTER MENNESKET
1000 år efter mennesket er New Yorks gader blot kløfter.
Floder flyder, hvor taxier førhen patruljerede.
De vil følge de gamle gader, -
- som nu er en slags kløfter for foden af underlige bakker, -
- som er murbrokkerne efter skyskraberne.
10.000 ÅR EFTER MENNESKET
10.000 år efter mennesket.
På den nye kyststrækning ved havet vandrer vildheste, -
- som er efterkommere af byhestene, -
- der beskyttede og underholdt mennesker i New York.
Det høje saltindhold i føden ved havet gør, -
- at de skal drikke dobbelt så meget som deres forfædre.
Og græsset er så fattigt på næring, -
- at hestene er blevet mindre pga. fødens ringe kvalitet.
Men de har overlevet
Under deres hove holder en rustende stålkrypt -
- på sit dyrebare indhold.
Federal Reserves hvælvinger ligger nu hundrede meter under jorden -
- og er oversvømmet af vand pga. et højere havniveau.
Inden i er det største guldlager nogen sinde i god behold.
Det ligger under jorden og er indkapslet i stål.
Stål trives dog meget dårligere under jorden.
Arkæologiske fund af jern og stål ruster ved overfladen, -
- og under jorden får de huller og forvitrer.
Stålet! ruster med tiden, -
- men guldbarrerne vil holde i millioner af år.
Når fremtidige arkæologer finder det, -
- vil de undre sig over kulturen, der byggede et sådan! tempel.
Guldet vil leve videre som ædelmetal.
Det blev gravet op og bevogtet af mennesker, -
- men er nu vendt tilbage til jorden i et liv efter mennesket.
Tekster: David Ibsen www.sdimedia.com